Jeg er ikke spion.
Jeg er blot en fisker.
Jeg elsker dette land.
Jeg er ikke spion.
Jeg er blot en fisker.
Jeg elsker dette land.
27. FEBRUAR 1942
EN UGE EFTER BEKENDTGØRELSE 9066
INSTRUKTIONER TIL ALLE AF JAPANESK HERKOMST
Bekendtgørelsen er noget fis, Marlon.
Måske. Men måske ikke.
-Alle skal være ude til aften. -Hvornår kan vi komme tilbage?
Øen tilhører flåden nu.
Jeg skal konfiskere alt spionudstyr.
-Radioer, lommelygter, kameraer... -Helt ærligt, Marl.
Vi plejede at drikke os fulde sammen.
Min mor vaskede din uniform, da du kastede op på den.
Hvis jeg var spion, ville du så ikke vide det nu?
Du er heldig, at det er mig.
Andre medlemmer af militærpolitiet så dig gerne komme galt af sted.
Ikke?
Ligesom Stan Grichuk.
Godt, at jeg ikke er en fulderik, der lige er blevet fyret.
Ved du, hvor de bragte min far hen?
Der er sikrere, hvor han er nu.
Yoshida-san. Vi har plads.
Tak.
-Tror du dine egne øjne? -Ja, mere og mere.
Måske ser du hende Luz-pigen i Los Angeles igen.
Hun er kommet videre. Det er jeg også.
Det er en gammel historie.
Lad mig tage resten.
Okay, bare en kuffert?
Din fars.
Jeg troede ikke, at jeg ville bryde mig om dette sted.
Mor, hold op med at græde.
I det mindste er vi sammen.
Okay, alle sammen.
Lad os se, hvad vi kan finde i byen.
De har stadig ledige værelser.
Måske er det bedre, hvis vi ikke deler værelse med Asako og Chester.
Er der noget galt?
Jeg troede, at jeg så nogen...
Separate værelser er en god idé.
Nej...
Nej.
Nej!
Du kan godt huske mig, ikke?
Fortsæt.
Hvad er det?
Sutra.
Til at afværge obake.
Her. Vil du have en?
Obake? Her?
Tror du ikke, at dette sted er hjemsøgt?
Se på Furuya.
Tror du, at alle dæmonerne stadig er i helvede?
Hjemsøger en yurei Furuya?
Ikke sorg eller skyld?
Hvor er Imamura blevet af?
Nakamura?
Shinoda-brødrene?
Forsvandt uden varsel.
Vi må holde os for os selv.
Ethvert ansigt, vi ser, kan tilhøre en ond ånd.
Sænk farten. Jeg kan dårlig følge med.
Kommer du om onsdagen nu?
Jeg plejer at være med Irv og Hitoshi, men de byttede.
Vi har ikke set dem i flere dage.
Så er det nok heldigt, at jeg kommer om onsdagen nu.
Han hedder Nick Okada.
Det påstår han i hvert fald.
Chester. Sprang du fra? Jeg har ikke set dig siden...
-Pearl Harbor? -Ja.
-Jeg har forstørrelsesapparatet med. -Tak. Det var ikke nødvendigt.
Jeg ville også spørge dig om de her.
Der har været nogle begravelser på Terminal Island.
Flere af mine fotos ser sådan her ud.
Hvad gør jeg galt?
Hvis du spørger min gamle professor,
vil han sige, det er en langsom lukker og en usikker hånd.
Hvis du spørger min jødiske mor,
så vil hun sige, du har taget fotos af ting, du ikke skulle have.
Men jeg spurgte dig.
Jeg siger, at et foto indfanger
fotografens forhold til den verden, der omgiver ham.
Og med alt det, der sker,
så er det ikke overraskende, at dine er lidt forstyrrede.
Det er en svær tid, Chester.
Jeg kan kun forestille mig, hvordan det er for dig.
Tak, Professor. Det værdsætter jeg.
Luz?
Chester.
Hej.
Godt at se dig. Hvordan går det?
Hvornår ville du fortælle mig det?
-Om ni måneder? Ni år? -Det er mit problem.
Min fejl.
Jeg må løse den selv.
Hvorfor tog du så ikke medicinen?
På grund af min mor.
Din mor?
-Er hun ikke... -Jo.
Af at føde mig.
Hun mistede for meget blod.
Min abuela siger...
...at alt, hun nåede at gøre, var...
...at give mig et navn,
holde mig
og sige farvel.
Jesus.
Min mor døde, så jeg kunne leve.
I hele mit liv har jeg forsøgt at leve op til hendes offer.
Jeg ville blive nonne, sygeplejerske,
den perfekte datter.
Og så dukkede du op, og jeg tænkte, hvorfor skal jeg være perfekt?
Jeg skulle have vidst bedre.
Da min mor døde,
gav min abuela mig den her.
Hun siger, at den lader min mor holde øje med mig.
Skørt, ikke?
Det er bare noget gammelt curanderismo.
Men jeg kan ikke lade være med at tro, at hun havde ret.
Intet i denne verden er et tilfælde.
Der er altid nogen der holder øje, dømmer...
...straffer.
Ved din familie besked?
På trods af, at de er katolikker...
...modtog hverken min far eller min bror nyheden
med barmhjertighed og nåde.
Så lad mig hjælpe dig.
Hvordan?
Har du et job nu?
Et sted, hvor jeg kan bo?
Ja.
Jeg arbejder på St. Jerome-børnehjemmet.
Barnet vil vokse op der.
Indtil jeg får råd til at opfostre et barn selv.
Kommer du dit barn på børnehjem?
Chester.
Det er ikke romantisk.
Det er ikke inspirerende.
Men i det mindste er det en plan.
Jeg er ikke spion.
Jeg er blot en fisker.
Jeg elsker dette land.
Jeg er ikke spion.
Jeg er blot en fisker.
Jeg elsker dette...
Nakayama, op med dig.
Jeg er ikke spion.
Jeg er blot en fisker.
Jeg elsker dette land.
Jeg er ikke spion.
Jeg elsker dette land.
Jeg er ikke spion.
Kom.
Jeg er ikke spion.
Ja, hvad er den næste del?
Jeg er blot en fisker.
Der sandsynligvis leverede brændstof til kejserens krigsskibe.
Var det derfor, din chef blev dræbt? Fandt han ud af, hvad der foregik?
Jeg ved ikke, hvorfor hr. Grichuk døde.
Selvfølgelig... For du er blot en fisker.
Bevis det.
Jeg ved ikke, hvordan man isfisker.
Så må du håbe, at du har heldet med dig.
Yuko. Den japanske pige, der arbejder her.
Skat, ingen japanske piger har arbejdet for mig i årevis.
Jeg sværger på, at hun var her.
Hun spåede mig i det rum.
Jeg ved ikke, hvad du... forestiller dig, at du så.
Men der er ingen Yuko her.
Køb en drink til.
Vær forsigtig, når du går.
Jeg har en kunde.
Okay?
Tak.
Nakayama.
Taler du engelsk? Hvor meget?
Hvad sker der?
Vi skal alle sammen møde op på travbanen.
Vi sælger, hvad vi kan.
Mor?
Vi kan tage to kufferter med. Kun to. Hvad pakker vi?
Bliver det koldt? De fortæller os ikke noget.
Det løser sig.
Vi har 48 timer. Vi kan pakke vores tøj og andre nødvendigheder.
Vi bør sælge alt andet. Hvem ved, hvad der venter os på banen.
-Vi kan bruge de ekstra penge. -Hvad med din fars bil?
Jeg beder min fotografiprofessor om at passe på den.
Det løser sig.
Jeg ville ønske, at din far kunne se dig.
Hans dreng bliver en mand.
Han ville sige, at det var på tide.
Gør det ondt?
Lad mig se...
Lægerne siger, at hvis du niver indersiden af din arm rigtig hårdt...
...så glemmer du smerten i knæet.
-Klar? -Det er jeg vel.
Okay.
Luk øjnene. Det kommer til at gøre ondt.
Av!
Har du det bedre nu? Ja? Okay. Fortsæt.
Pas på, okay?
Frøken Luz!
Det er Miyagawa, ikke?
Hun hedder Alice. Hvor skal hun hen?
Max, Tomoko, I skal ikke være urolige.
Vi har en Saito, en Suzuki,
en Watanabe og to Yamamoto, som vi tager med.
Yamamoto er babyer.
-Det er af hensyn til sikkerheden. -Hvis?
Hvem udgør disse børn en trussel mod?
Alice, hør på mig. Det løser sig.
De vil ikke gøre dig fortræd.
Disse folk er på vores side.
Vær forsigtig, okay?
Det løser sig, alle sammen.
-Hvad med de ufødte? -Hvad?
Hvis et barn bliver født under krigen, hvad sker det så med det?
Enhver med en dråbe japserblod skal fjernes.
Tal med oberst Bendestsen om det.
Hvor er børnenes forældre?
De har ikke forældre. De er fra St Jerome.
Alle japsere skal melde sig. Vi mener det.
Mor...
Det er ikke det bedste tidspunkt at nævne det,
men jeg kender en.
Hun hedder Luz Ojeda. Hendes familie er fra Mexico.
Mor. Se på mig.
Luz er gravid.
Hun skal føde min baby.
Hvorfor fortæller du mig det nu?
Fordi jeg ikke kan gå derind med dig.
Jeg kan ikke lade Luz eller babyen i stikken. Jeg må hjælpe dem.
Mig og Otosan er din familie. Det er en regeringsordre.
Jeg begik en fejl. Jeg skulle have fortalt dig det.
Jeg skulle ikke have skjult det og håbet på, at det ville løse sig selv.
Det er derfor, jeg må gå nu.
Kom, Toshiro.
Vi må ikke opføre os, som om verden handler om os.
-Hvor skal vi være? -Hvad er jeres tal?
742 og 740.
700-numrene er den vej.
Her stinker.
Så har vi et job.
Undskyld, at jeg kommer brasende.
Chester. Hvad laver du her?
Er der noget galt?
Soldaterne kom. De tog alle de japanske børn med.
Det ved jeg godt. Så jeg kom.
De sagde, at en dråbe japansk blod...
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
Bor du her?
Jeg sagde jo, at min far ikke tog nyheden pænt.
Du kan ikke blive her. Når babyen bliver født, tager de den med.
-Vi skal få dig ud af delstaten. -Tak for din bekymring.
Men det er ikke tid til en romantisk gestus.
Det er det ikke.
Jeg prøver at redde babyen, der, uanset hvad, er vores.
Jeg har min fars bil og brændstofrationerne.
Jeg har ringet til min professor. Vi har lagt den bedste flugtrute.
De tager babyerne, Luz.
Vi må gøre noget.
Toshiro, kan du bære den ud?
Du ligner din mor.
Der er du jo.
Undskyld.
Han er altid i færd med noget.
Kom, Toshiro.
Hendes ansigt... Det er alt, jeg kan se.
Hun ser på mig.
Forventer noget.
Vil have noget.
Hvem er hun?
Hvor skulle jeg vide det fra? En kvinde på gaden.
-Hvornår går vi ind igen? -Når vi har nok brænde.
Denne kvinde. Hun taler.
Fortæl hende, at Nick Okada er her.
Spørg hende...
-Hvad vil du have? -Nick Okada?
Den unge ainoko ved vores bord.
Yamato-san tror, han er en obake eller en yurei.
Alle, som Nick Okada rører ved...
...forsvinder.
Måske er det snart vores tur.
Noget har fulgt efter os.
Måske er nogen gået over stregen. Skabt problemer.
Det er ikke dig, vel?
Kulden gør os til overtroiske gamle koner. Lad os gå indenfor.
-Det lykkedes. -Tak, professor Henkoff.
Lad os droppe ærbødigheden. Kom indenfor.
I kan bo i mit gæsteværelse.
Lad kaosset lægge sig, og så kan I tage videre.
Tak.
Jeg skal kunne finde et job der, og Luz skal kunne blive behandlet.
-Hvilken slags arbejde? -Ligegyldigt.
Maskinarbejde, fabrik... Alt, der betaler regningerne.
Måske i New Mexico?
Nogle andre rejsende bor udenfor Santa Fe.
Jeg ringer til dem.
Så du har en plan.
Eller...din professor har.
Jeg sover på gulvet.
Ja.
Tak.
Sengen er nok for lille til os begge to, ikke?
Ja.
Der er ingen andre her.
Træd til side, ellers tilbageholder vi dig.
Sæt dig ned og dæk maven til.
Hvad hedder du, dreng?
FBI.
Vi fik et tip om, at en japansk mand ikke ville evakuere.
-Følg med os. -Chester.
Bliv siddende.
Hvem er det?
Min pige. Bare rolig, vi er ikke gift.
Vi har ikke brudt loven.
Bare rolig, frue.
Det er kun japanerne, vi er interesserede i.
Vent! Vent på mig!
-Luz! Gå indenfor! -Jeg kommer med dig.
Vi er kun interesseret i japanere.
Derfor må I også tage os med.
Jeg bærer på en.
Mor.
Chester. Du ændrede mening.
Det sørgede FBI for.
Det er Luz.
Luz, det er min mor.
Jeg beklager dette rod.
Bare vi kunne byde dig velkommen til et rigtigt hjem.
Kom herhen.
Denne gang skal I også fange nogle til os.
I er ikke de eneste, der er trætte af brød.
Nick Okada?
Jeg håber, jeg ikke bringer uheld.
Nick.
Tror du på bakemono?
-Bakemono? -Formskiftende ånder.
Det ved jeg. Min bedstemor troede på dem.
Er der en bakemono iblandt os?
-Som gør hvad? -Får Imamura til at forsvinde.
Vær ikke latterlig. Bakemono findes ikke.
Det er præcis, hvad en bakemono ville sige.
Vent, tak!
-Hvad laver I? -Hvorfor er du her?
-Jeg skal være her. Ligesom jer. -Hvad skete der med Imamura?
-Det ved jeg ikke! -Hvilken slags ånd er du?
Jeg er ikke en ånd!
Stop! I gamle fjolser slår mig ihjel!
Indrøm, hvad du er!
Okay.
Jeg er ikke en bakemono.
Jeg arbejder for Justitsministeriet.
Jeg blev hyret til at finde spioner, men jeg fandt ingen.
Så du gav dem navne, så du kunne beholde dit job.
Navne på loyale mænd.
Du har forrådt dit eget folk.
-Og dit land. -Stop.
Furuya-san, vent.
Det er ikke vores beslutning.
Det er åndernes, der holder til her.
Hvor end vi er...
North Dakota. Vi er i North Dakota.
Så håber jeg, at ånderne i North Dakota
behandler dig bedre, end du har behandlet os.
Hej.
Vent.
Kom tilbage.
Kom tilbage! Hjælp mig!
Hjælp mig!
Jeg kan ikke bevæge mig!
-Du tog hende med hertil. -Hun fulgte selv med.
Hendes familie slog hånden af hende. Her er hun ikke alene.
Har du også på fornemmelsen, at nogen holder øje med dig?
Ja. Hele tiden.
Jeg er en japaner midt i en krig mod Japan.
Dig.
Yuko?
Hvordan...?
Chester. Chester!
Chester, kom væk!
Yoshida-san!
Er der noget galt?
Tosan?
Far, hvad laver du?
Pis.
-Smid våbnet! -Far, gør, hvad de siger.
-Smid våbnet! -Far, gør det ikke!
-Skyd ham ikke! -Det er din sidste advarsel!
Far!
-Skyd ham ikke! -Smid våbnet!
Far!
-Far! -Tilbage!
Far!
Åh gud...
Kom væk.
Tosan?
Far?
Bliv, hvor I er!
Jeg forstår ikke.
Hvorfor gjorde han det?
Det ved jeg ikke.
Jeg har kendt Yoshida-san hele mit liv.
Sådan var han ikke.
Amy, skal du bruge noget?
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige. Jeg er ked af det.
Lad hende være i fred.
-Mor, det er okay. -Lad mig hjælpe.
-Jeg kan finde en bedemand. -Hvad så min far?
Hvorfor sagde han, du skulle komme væk?
Det ved jeg ikke.
Du er omgivet af ondskab.
Den har allerede taget min mand.
Forsvind, før vi bliver ramt af flere uheld.
Hvad?
Hvilken ondskab?
Jeg beklager, Chester. Men...
Gå med dig.
To kufferter per person.
De var min fars. I slog ham ihjel.
To per person.
COLINAS DE ORO KRIGSINTERNERINGSLEJR